Доказателството Тема № 2
Дизайн от самото начало
От самото начало на сътворението личи един прекрасен дизайн.
Цялата природа е изпълнена с доказателства за творение и Творец.
Влезте в това прекрасно царство с отворен ум и решени да стигнете до истината.
Добре дошли в част втора от Симфония на сътворението.
В предишната тема научихме, че еволюцията просто не действа.
Това е признато от известни учени и цели научни дисциплини.
Но работи ли сътворението?
Къде е мястото на динозаврите в модела на сътворението?
Ако всичко е скорошно, защо около нас няма динозаври?
Има ли световен потоп, който да се потвърди научно?
Кой изследователски метод ще ни даде убедителни отговори?
Да разгледаме по-подробно модела на сътворението.
Искам да ви представя симфонията на сътворението, цялостния модел.
Моделът на сътворението е описан така:
„В начало Бог сътвори небето и земята.
А земята беше пуста и неустроена и тъмнина беше върху бездната,
и Дух Божи се носеше над водите. И Бог каза: Да бъде светлина!
И стана светлина. И Бог видя, че светлината беше добро;
и Бог раздели светлината от тъмнината.
И Бог нарече светлината ден, а тъмнината нарече нощ.
И стана вечер, и стана утро: ден първи.
И Бог каза: Да бъде твърд посред водите, която да раздели води от води!
И Бог направи твърдта.”
Моделът на сътворението отговаря на толкова много проблеми.
Започва така: „В начало Бог...”
В тази тема, нито в която и да е поредица или в лични разговори
няма да се опитвам да дефинирам или да доказвам съществуването на Бога.
Както Вернер фон Браун, един от най-великите учени на 20 век, заявява:
„Защо търсим свещ, която да осветява влиянието на слънцето?”
Бог не се нуждае от доказателство.
В начало е съществувал Бог. Той винаги е съществувал.
Ако аз или някой друг лектор или учен можеше да даде доказателство за Бога,
това би означавало в научен план, че можем да сътворим Бога
или да имаме способността да го създадем.
Ние не можем да създадем Бог. Той ни е създал.
Следователно, аз не предлагам доказателство за Бога.
Само представям доказателства, че Той наистина съществува.
Искам да ви представя думите на някои водещи световни учени,
специалисти в различни научни дисциплини.
Британският физик Х. С. Липсън твърди:
„Еволюцията се е превърнала в научна религия.
Почти всички учени са я приели и мнозина са готови
да изкривят изследванията си, за да се съобразят с нея.
По мое мнение еволюционната теория въобще не може да бъде защитена.
Смятам, че трябва да направим стъпка напред и да признаем,
че единственото разумно обяснение е в сътворението.”
Ако сътворението е единственото академично обяснение
на това което виждаме чувстваме и знаем че сме...
То следва да има Създател стоящ зад своето създание.
Сър Фредерик Хойл заявява: „Когато наблюдавам вселената,
аз се убеждавам, че тя е интелектуална структура.”
„Аз не търся просто случайността. Става въпрос за дизайн, оркестриране.”
Франк Типлън заяви в интервю за сп. „Омни”:
„Ако направите последователен физичен анализ, Бог просто остава настрана.”
Това е казано от атеист.
Учен, който е говорил за атеизма си във водещи списания.
Изведнъж прави кръгом и заявява: „
„Ако направите последователен физичен анализ, Бог просто остава настрана.
Той е там, вътре в човека, а не като покритие за невежеството.”
Съгласен съм с това твърдение.
Джодж Елис, съавтор на Стивън Хокин за книгата „Голямата структура
на пространство-време” и един от най-прочутите физици и астрофизици пише:
„Конструирането на природата ни води към целенасочен творец.”
Кой е този творец? Как изглежда?
Можем да наблюдаваме вселената и да намерим различни фактори в живота.
Например, има безкрайно пространство, несвършващо време,
вечно движение, неограничено разнообразие, необхватна сложност.
Погледнете още по-нататък и ще откриете разум, чувство, воля.
Ще забележите етични и религиозни ценности,
красота, справедливост, любов и живот.
Никой не може да отрече тяхното съществуване.
Както отбелязва д-р Хенри Морис, първопричината на безграничното
пространство трябва също да е безгранична по размер.
Първопричината на безкрайното време трябва да е безкрайна по времетраене.
Първопричината на вечното движение трябва да е всемогъща по сила.
Първопричината на неограниченото разнообразие
трябва да е всеприсъстваща във всички явления.
Първопричината на необхватната сложност трябва да е всезнаеща по интелект.
Първопричината на съвестта трябва да е лична.
Първопричината на чувството трябва да е емоционална.
Първопричината на волята трябва да притежава воля.
Първопричината на етичните ценности трябва да е морална.
Първопричината на религиозните ценности трябва да е духовна.
Първопричината на красотата трябва да е естетична.
Първопричината на справедливостта трябва да е справедлива.
Първопричината на любовта трябва да е обичаща.
Първопричината на живота трябва а е жива.
Приятели, аз твърдя, че Първопричината на вселената,
създателят на цялата вселена е библейският Бог.
Няма друг достоверен кандидат.
Библейският Бог е Бог на сътворението.
„В начало Бог сътвори небето и земята.
А земята беше пуста и неустроена и тъмнина беше върху бездната,
и Дух Божи се носеше над водите.”
Да проучим по-подробно тази идея.
Създадохме карта, като поставихме отдолу идеите на еволюционния модел,
теорията за големия взрив, теорията за стабилното състояние.
Видяхме в предишната лекция, че това просто не работи.
Нека сега проверим дали идеята за сътворението работи.
„В начало Бог...”
Библейският Бог е в хармония със създадената от Него вселена.
Например, във вселената откривате троичност.
В човешката реч се използва троичността.
В своята реч от Гетисбърг Ейбрахам Линкълн използва троичността
и това е една от причините речта да е запечатана завинаги
в умовете на хората по цял свят.
Има троичност в Библията... и във вселената.
Например, откривате енергия, движение и явления.
Времето е минало, настояще и бъдеще.
Библейската идея за Бога не е 1+1+1, а по-скоро 1х1х1.
Бог Отец живее вечно.
Бог Син е вечен, няма начало и край, но е имал временен живот.
Бог Святи Дух е изява на Бога в осезаема форма за творението,
като например влияние.
Така се получава 1х1х1.
Бог Отец изразява Бог Син, Който ви влияе чрез Святия Дух.
„В начало Бог създаде...”
Според Библията всичко е създадено от Исус Христос и се сплотява от Него.
Така виждаме Христос като основен автор на сътворението.
Това е логично и последователно.
Ние обаче не си правим подобие на някакъв бог, когото да почитаме.
Даваме обяснение, което е логично.
„В начало Бог създаде небето и земята.”
Това съвпада напълно с научните изследвания.
Небето е в множествено число на еврейски.
Означава измерението пространство-време.
То включва времето, енергията, едно действително измерение,
измерението пространство-време, вселената, стояща зад всичко това.
„В начало Бог създаде небето...”
Онова измерение пространство-време.
„... и земята.”
Но земята е създадена като сфера от вода в ден първи.
Бог извършва някои дейности в ден втори, трети, четвърти, пети и шести.
След това си почива в седмия ден.
Не защото се е изморил, а защото е приключил.
Всеки ден е буквален слънчев ден.
Нещо повече по този въпрос - след малко.
Някога вярвах, че тези дни са цели епохи дори в библейското сътворение.
Научно, просто не е възможно да става въпрос за епохи.
Трябва да са буквално времево измерение.
Например, земята притежава магнитно поле.
Това поле губи енергия експоненциално.
През 1835 г. германецът Карл Гаус за първи път в историята
измерил земното геомагнитно поле.
През 1839 г. започнал да го измерва редовно.
Продължил да го измерва до края на живота си.
След това други продължили и така се натрупали 140 години измервания
на земното магнитно поле.
Днес в US public DC се пазят данните за магнитното поле натрупани до днес.
Д-р Томас Барнс, който по онова време беше декан на факултета по физика
в университета на Ел Пасо, Тексас, взе тези данни и ги вкара в компютър.
Той откри, че магнитното поле на земята губи своята интензивност,
увеличава линиите си, тъй като е гъвкаво, и губи много от своята енергия.
И други са забелязали, че губим енергия.
Но д-р Барнс вкара тези данни в компютър
и откри, че губим енергия експоненциално.
Това е изключително важно.
Така успял да разбере колко силно е било полето в миналото.
Силата на това поле назад във времето се удвоява на всеки 700 до 1400 години.
Това означава, че ако го удвоявате на всеки неколкостотин години
и се върнете 10 000 години назад, силата на земното магнитно поле
би била толкова мощна, че ензимите необходими за живота
и ензимите във функциониращата клетка не биха могли да се съчетаят
поради интензивността на тази енергия.
Ако се върнете 15 до 20 хиляди години назад,
енергията на земното геомагнитно поле би била подобна на тази
на магнитна звезда и повечето атоми на планетата Земя
не биха могли да се държат един за друг.
Просто твърдя пред аудиторията, че земята е млада.
Цялата система е млада.
По-късно в лекцията ще говорим за целенасочения дизайн на творението.
„В начало Бог създаде небето...” Това е измерението пространство-време.
„А земята беше пуста и неустроена...” Тя е сфера от вода.
„И Бог каза: Да бъде светлина.”
Това съвпада ли с научните открития?
Водещи физици признават, че в началото е имало светлина
и че тя е притежавала излъчваща енергия, която се преобразува
в атоми, слънца и звезди и накрая в жизнени процеси.
Всичко е започнало като светлина.
„В начало Бог създаде небето...” Измерението пространство-време.
„... и земята”. Като водна сфера.
„И Бог каза: Да бъде светлина...”
Стигаме до друг въпрос.
Ако Бог е създал измерението пространство-време,
а след това планетата земя като водна сфера,
доколко това е съвместимо с излъчването на светлина?
Наскоро сп. “Американска наука” от февр. 1995 г. публикува важна статия.
[50. Сет Пътърман, „Звук в светлина”,]
Учени от университета на Лос Анджелис откриха особен феномен,
или по-скоро феномен, изразяващ се в различни феномени.
Те откриха, че когато чиста вода създаде вибрационната капсулализация
на пространството, наричаме това мехур,
тогава звукът кара мехура да се свие до точка, в която достига температура
от 55 000 градуса и избухва като светлина.
Наричат го сонолуминисценция.
Дори са записали целия спектър от тази светлина.
Ето го времето. Ето го балона в микрони.
Виждаме размера, колапса на балона.
После идва пълният и тотален колапс.
Ето я звуковата вълна.
Звуковата вълна е просто навлизането на звука, въведено чрез устройство.
После е действителната светлина.
В лабораторията на университета и докладвано от „Американска наука”.
Вижда се дългата вълна.
Видимата изява, видимата светлина.
По-голяма част от светлината е в ултравиолетовия къс обхват с огромна сила.
искам да видите още веднъж действителният мехур от светлина,
генерирана единствено от звук.
Твърдя, че тази стъпка в модела на сътворението е научно приемлива.
„В начало Бог създаде небето и земята.”
В началото като водна сфера в ден № 1.
„И Бог каза: Да бъде светлина...”
Той притежавал собствена енергия от звук, способност да сътворява
и източник на вода, от която да създаде светлината,
ако е имал такова намерение.
Не казвам, че Бог Творец в лицето на Исус Христос
е използвал вода от земята, от която да създаде светлина.
Твърдя, че от научна гледна точка това е възможно.
Следващото изказване за модела на сътворението твърди:
„И Божият Дух се носеше над водата.”
Вече го показахме нагледно.
В ден № 1 има водна сфера. „И Божият Дух се носеше над водата.”
Водата е уникална смес: водород и кислород. H2O.
Две части водород и една част кислород.
Тя притежава уникални характеристики.
Водата е дипол - има собствено магнитно поле.
Ориентирана е на север и юг, отрицателно и положително.
Тя е молекулярна комбинация, което във физиката означава,
че два елемента, водород и кислород, могат да се съединят
със всички химични елементи които се намират във вселената.
Водата, с водорода може да се съедини с низшите елементи
кислорода, се съединява с висшите елементи
Във физиката има бариера между 7 и 8.
Учените ще разберат какво имам предвид.
Но в модела на сътворението това е разрешено
чрез създаването на кислород и водород в ден първи.
Водата има уникалната характеристика да действа в произволен ред.
Молекулите действат независимо. Те не се „сглобяват”.
Но да е върнем на модела на сътворението.
„В начало създаде Бог небето и земята. А земята беше пуста и неустроена;
и тъмнина покриваше бездната; и Божият Дух се носеше над водата.”
Всеки път, когато се носи над нещо или над човек, Божият Дух го „подрежда”.
Ако е обект от вода, водна сфера,
подреждането извършва нещо много специално.
Вече споменах, че водата е дипол, т.е. положителна и отрицателна.
Тя има собствено електромагнитно поле.
Ако добавите енергия, достатъчна да подреди цялата водна сфера,
тогава цялата маса става електромагнитно поле,
в съответствие със силата на цялото количество полета във водата.
Разбрахте ли го?
Просто като подрежда водата,
Божият Дух автоматично генерира магнитно поле около водната сфера.
Магнитното поле е изключително важно.
Земното геомагнитно поле е жизнено важно за жизнените процеси.
Твъдя, че в чудни си план Творецът на вселената има отговор,
преди ние да имаме проблем.
Един изключителен руски учен заедно с американският учен Робърт Бекър,
кандидат за Нобелова награда, представиха безупречни данни,
които показват, че всички биологични системи функционират в резултат
на енергията на земното магнитно, електромагнитно, геомагнитно поле.
Клетъчната информация, обмяната на информация на клетъчно ниво
е както химична, така и електромагнитна.
Една от причините днес да има упадък в живота
е намаляването на силата на магнитното поле.
Наблюдавайте внимателно.
Ако това поле няма достатъчна сила, ние нямаме достатъчно
химична и електромагнитна комуникация на клетъчно ниво.
Един гимназист предложи на НАСА да извърши важен експеримент.
Той предложил 64 оплодени кокоши яйца.
Предложил да запазят 32, а другите 32 да изпратят в космоса със совалката.
Предложил две от яйцата на земята и две от изпратените със совалката
да бъдат оплодени само няколко дена преди това.
Останалите двойки яйца да бъдат оплодени предварително в различни дни.
Направили това и запазили 32 на земята в контролирано помещение.
Изпратили 32 в космоса извън влиянието на геомагнитното поле.
Това е много важно. Над влиянието на гравитацията.
Но и над влиянието на земното магнитно поле.
Накрая всички яйца от контролираното помещение се излюпили.
Всички яйца в космоса се излюпили с изключение на двете,
които били оплодени два дена преди полета.
Те имали само два дена на влияние на магнитното поле върху митозата.
Другите имали по 4, 8, 16 и т.н. дни.
Чак до времето на инкубацията.
Това означава, че за да функционира митозата при деление на клетката,
е необходимо да има земно магнитно поле.
В ден първи,когато Божият Дух се движи над водите,
се оформя магнитното поле на земята.
Това дава основата и на ден № 3.
Този ден е една от най-интересните теми за изследване.
Да се върнем на модела на сътворението.
„В начало създаде Бог небето и земята.” Измерението пространство-време.
Земята е водна сфера.
„И Божият Дух се носеше над водата. И Бог каза: Да бъде светлина.
И стана светлина. И Бог видя, че светлината беше добро;
и Бог раздели светлината от тъмнината.
И Бог нарече светлината ден, а тъмнината нарече нощ.”
Това означава, че водната сферата от вода е била в движение
с постоянно въртене.
Стих 6 от 1-ва глава на Битие заявява: „И Бог каза: Да бъде твърд...”
Показваме тази твърд чрез модела,
изработен от световноизвестния художник Робърт Съмърс.
Твърдта е представена като е представена като воден мехур
над лицето на земята.
Спомнете си, че по време на създаването на твърдта във втория ден
все още няма континенти.
Няма и суша.
Всичко това се появява в третия ден.
Да се върнем на втория ден.
илюстрирахме го с доста живи подробности.
Думата за твърд на еврейски е „ракя”. Думата е много особена.
Думата за твърд означава да разстеля с изчукване небесния свод
като метални листи.
Като метални листи?
Това ни порази.
То е обърквало и учените от целия свят.
Изследователят Дан Кук се обади да попита
дали правим изследване на света преди потопа.
Отговорих утвърдително.
„Аз съм прекарал 20 години в големи лаборатории в изследване на света
преди потопа - каза той. -
След години на изследователска работа знам какъв метал е имало в твърдта.”
Попитах го по телефона: „Дан, наистинало ли е имало метал в твърдта?”
„Това значението на еврейската дума”, отговори той.
„Разбирам. Думата е „ракя”. означава да разстелеш небесния свод
като тънки метални листи. Аз обаче го приемам в преносен смисъл.”
Той отговори: „Просто не действа, ако е преносно.
Ако не е буквално, просто не можеш да го задържиш.”
„Добре, слушам те. Но ти имаш проблем, тъй като в четвъртия ден
светлината от първия ден се свързва като звездни тела, слънце, луна.
По-голямата светлина управлява деня, а по-малката - нощта.
Библейският разказ твърди, че Бог е поставил тези звезди и те са се виждали
по-ярко и по-ясно и в по-добра окраска от днешната.
Ако има метален свод, не можеш да видиш светлината
на слънцето, звездите и луната.”
„Чакай малко - отговори той. – Не знаеш ли, че повечето метали
в чисто състояние са прозрачни?”
„Не бях се сетил за това”, казах аз.
„Не си ли спомняш, че когато астронавтите ходеха по повърхността на луната,
стъклата на шлемовете всъщност бяха прозрачно
изключително тънко чисто злато?
Те гледаха към повърхността на луната и виждаха детайлите съвсем ясно.”
„Но това е удивително - възкликнах аз. -
Наистина можеш да гледаш през чисто злато.”
„Точно така. Но това не е всичко. Знам кой метал е бил в твърдта.”
След време дойде в музея и потвърди, че в Националната лаборатория
„Лорънс Ливърмор” са правили експерименти с елементите на водата.
Спомнете си, че в този етап от сътворението
съществува само измерението пространство-време, енергийно поле
и вода в сферична маса върху планетата земя.
Това е всичко в ден първи.
Но във втория ден отново има вода в осезаема форма.
В Националната лаборатория „Лорънс Ливърмор” взели от елементите на водата.
Извършили натиск над тях.
Спомнете си че думата „ракя” означава да притисна и да разстеля.
Притиснали ги и прибавили енергия.
Водните молекули на кислорода станали сини.
Но когато стигнали до водорода, открили нещо много особено.
Когато се упражни натиск върху водорода и се прибави енергия,
при много ниски температура, водородът се свързва в кристална решетка.
Водородът става на кристална решетка, първо е прозрачен, а след това матов.
Други лаборатории направили същия експеримент.
Това, което сме увеличили тук, е малка част от експеримента.
Всъщност това е 1 билионна част от кубически инч
и тук го представяме в увеличен вид.
Виждате снимката тук.
Лабораторната снимка показва тъмните зони на водорода в метален контекст.
По-светлите зони показват водорода като кристална форма, метален водород, но прозрачен.
Прозрачната зона, вените, не са суперпроводими,
но матовата част е всъщност суперпроводима.
Не говорим за дебел похлупак в твърдта.
Вероятно дебелината е само няколко сантиметра.
Само толкова е необходимо.
Суперпроводимостта е много особено явление.
Когато водородът стане матов, не можете да виждате през него.
Той обаче става матов само във вените.
Цялата структура не е матова.
Така светлината може да минава директно,
тъй като по-голяма част от материала е кристален водород в прозрачна форма.
Метален, но прозрачен.
Суперпроводимият материал, метален водород, върши нещо специално.
Тук имам снимка от НАСА.
Бих искал да ви покажа снимката, която беше на първа страница
на един от бюлетините на НАСА.
Ето един суперпроводим материал, а тук има магнит.
Спомнете си, че земята има магнитно поле.
Земята е гигантски магнит.
Виждате магнит над суперпроводим материал.
Можете да го направите и в обратен ред.
Той ще е отдолу, а суперпроводимият материал ще виси над магнита.
Нещо удивително.
Това означава, че този тънък пласт от метален водород,
суперпроводим в тънките вени, прозрачен в останалата си част,
всъщност може да държи твърдта над земята.
Така се разрешават много, много проблеми.
Съществува мека светлина, излъчвана от водорода, когато получава енергия.
Донесох един специален инструмент.
Донесох източник на електрическа енергия.
Донесох и малък съд с водород, който свети с особена цвят.
Когато пуснем енергията, забележете какъв е цветът на водорода.
Розов цвят.
Технически, това е анкструм магента 6365.
Това е розово.
Забележете, че кислородът сияе в синьо.
Но в централната зона водородът надмогва синьото на кислорода
и така получавате розов цвят.
Виждали сте розов цвят при изгрев и понякога при залез.
Малко преди изгрева виждате розово сияние.
Причината е, че водните молекули биват заредени
от продължителните интензивни лъчи на слънчевата енергия.
Когато се зареждат, синият цвят се вижда в резултат на кислородното излъчване,
но розовото на водорода преодолява синьото за кратко време,
тъй като има интензивно излъчване и тогава се вижда розовият цвят.
При залез слънце виждате частично този цвят,
но той е замърсен от частиците в атмосферата.
Твърдя, че съществува мек розов отблясък в кристалната твърд.
Имам розови очила.
Днес ги носех по пътя към студиото.
Всеки път, когато се кача в автомобила, аз си слагам розовите очила
и се случва нещо удивително.
Някои изследвания сочат, че когато гледате през розово или в розово
и има достатъчна наситеност, т.е. анкструм магента 6365,
мозъкът ви генерира норефинеприн, т.е. невротрансмитер.
Няколко души в музея започнаха да носят розови очила
и дислексията им се облекчи до известна степен.
Не твърдя, че има фармацевтичен ефект.
Просто казвам, че е много интересно да се види положителният резултат.
Наскоро ми се обади една психиатърка, която заяви:
„Помощникът ми страда от синдрома на дефицит на внимание
и се налага да взима доста силни лекарства.
Това намалява възможностите ни да публикуваме научни материали.
Той обаче прочел в една от вашите книги за розовите очила и си ги поръчал.
След като ги поноси няколко дни, изхвърли всички лекарства.”
Не казвам, че трябва да изхвърлите лекарствата.
Не си присвоявам някакви научни заслуги.
Просто твърдя, че е интересно да се отбележи как голям брой хора
получават подобрение, като гледат през розово.
Нека разрешим и друг проблем.
Слагам си тези очила и светът не изглежда розов.
Всъщност сините линии минават пред ретината, но червените линии
попадат директно върху ретината и цветовете се усилват,
когато гледате през розови очила.
Светът става по-жив и ярък.
Просто казвам, че преди потопа небето е имало розов оттенък.
През сутрешните часове е доминирал розовият цвят.
Вероятно по обед розовото е ставало по-светло.
След това е ставало по-наситено привечер.
Сега внимавайте.
Изследователите откриват, че водородът в прозрачен вид
пропуска целия светлинен спектър така, че се виждат всички цветове,
но също така филтрира късовълновата радиация и се превръща във фиброоптика.
С други думи, пренася енергията на светлината по целия свод,
а дневната слънчева светлина от светлата част на земята
всъщност се пренася в намаляваща степен към тъмната част на земята.
Писанието заявява, че по-голямото светило, слънцето, владее деня, а по-малкото - нощта.
Тук обаче се има предвид нещо повече от луната.
Прехвърля се енергия от светлата към тъмната част на земята
чрез фиброоптичния свод.
Това означава, че по всяка вероятност преди потопа не е имало среднощна тъмнина.
Здрачът, който е един от най-приятните моменти на денонощието,
продължавал през цялата нощ с приятно меко сияние.
Звездите се виждали много по-ясно поради вградения червен филтър.
Изцяло се виждал цветът на звездите.
Не е имало среднощна тъмнина.
В полунощ вероятно е имало светлина като в сумрак.
Естествено е детето да се страхува от тъмнината.
Естествено е за хората да обичат тъмнината повече от светлината,
тъй като делата им са зли.
Естествено е светлината да е полезна.
И така, голямото светило владее над деня, а по-малкото - над нощта.
Малкото светило със сигурност е луната, но аз вярвам,
че тогава е имало прехвърляне на светлина чрез оптичните влакна на свода.
Преди малко казах, че така се разрешават множество проблеми.
Наистина е така.
Изследването ни показа, че веднага след края на седмицата на сътворението
този воден мехур; водата отгоре, водата отдолу и тънък слой от водород
вътрешно ламиниран във водата; кристален водород в тънки жилки,
които са матови, а по-големите части са прозрачни, асимилира светлината,
но също асимилира и късовълновата енергия.
Това разрешава един огромен проблем.
Креационистите твърдят, че ако земното магнитно поле
намалява експоненциално на всеки неколкостотин години...
Ако трябва да се върнем 15-20 хиляди години назад,
интензивността на полето би излязло извън графиката.
Земното магнитно поле би имало силата на магнитна звезда,
а това е напълно невероятно.
Живите системи не биха могли да функционират.
Те не биха могли да функционират дори преди 10 хиляди години.
Значи говорим за много къс период от време в земната история.
Около 6-7 хиляди години преди нашето време.
Наскоро получих факс, написан на ръка.
През годините се научих да чета първо подписа преди самото писмо.
Искам да знам кой говори.„
На края на факса пишеше „Д-р Давид Отуай Рей.”
На следващия ред: „Старши академик, Академия на науките, СССР”
На следващите четири реда бяха изброени академиите на науките
в източния блок, в които той членуваше.
Реших, че трябва да прочета писмото. Той бе написал следното:
„Уважаеми д-р Боу, видях ви по сателита и съм съгласен с вашия модел.
Мога да попълня липсващите части в този модел.”
Реших, че ще е добре да прочета цялото писмо.
„Изнасям лекции в САЩ...”, след което назова университета.
„Свържете се с мен.”
Следваше телефонният му номер.
Можех да проведа дълъг разговор с него едва след три дни.
Обадих му се едва след три дни.
„През цялото време чаках да ми се обадите”, възкликна той.
Извиних му се за неудобството.
Той продължи: „Трябва да знаете, че моделът ви действа.”
Добре, с какво се занимавате?
Той отговори: „Работя в областта на квантовата алгебра.
Само няколко учени работят в тази дисциплина.
Започнах като атеист. Можете да го разберете,
тъй като всички учени в Русия по онова време бяха атеисти.
Знаех, че не е възможно Библията да е права.
Знаех, че няма личен Бог и творец на вселената.
Имах научните познания, за да го докажа статистически.
Взех твърденията от книгата Битие и ги приведох в алгебрична форма.
Формулата обхващаше широк спектър, цели 8 страници.
Дадох я на колегите ми и ги помолих да я проверят.
Те провериха и заявиха: „Формулата е правилна, но не харесваме резултата.
Трябва да поработиш още.”
Той проверил всичко стигнал до същия резултат.
Накарал ги и те да проверят.
После ми каза: „Те не можеха да отхвърлят математиката,
но не приемаха крайния резултат.”
А какъв беше резултатът?
Открих с непогрешима математическа точност,
че възрастта на вселената е само няколко хиляди години.
Колко хиляди години, попитах аз.
„Между 6 и10 хиляди години. Това получих от формулата и от математиката.
Осъзнах, че ако вселената е толкова млада...
цялата вселена, а не само Земята, следователно е сътворена.
Знаех, че има само един вероятен Творец - този от Библията.
Знаех, че трябва да прочета Библията и да се запозная с Него.”
Направихте ли го, попитах аз.
„Да, и открих, че има само един начин да познаеш този Творец -
чрез личността на Неговия Син, Исус Христос.”
После добави: „Знам, че Исус Христос е мой личен Спасител.”
Удивително свидетелство от световно известен учен.
Да се върнем на последния момент от тази лекция
Моделът, който ви предлагам, симфония на сътворението, разрешава основни проблеми.
Учени креационисти като д-р Ръсел Хъмфрис, д-р Томас Барнс и други
са били прави в заключението, че независимо дали упадъкът е свободен или динамичен,
той винаги е експоненциален (стремителен).
Отслабването на земното магнитно поле означава,
че сътворението е било не много отдавна – преди 6-7 хиляди години.
Но до този модел и най-вече чрез този модел...
До този модел не бяхме отговорили на друг важен въпрос.
Ако Творецът е създал всичко преди няколко хиляди години,
а магнитното поле намалява експоненциално,
това е всичко, което до този момент сме обяснили.
Това означава, че е имало голяма промяна по времето на потопа
и леко нарастване по времето на Христос.
Магнетизмът в скалите показва, че магнитното поле е било малко по-силно преди 2000 години.
Преди това е било по-слабо.
Продължава да намалява експоненциално.
Има и промени, има и конвулсии.
Съществува следният проблем:
Ако магнитното поле на земята започва да намалява експоненциално,
което показва, че е било създадено наскоро,
това означава, че Творецът е вкарал във формулата на намаляването
скорошно прекъсване на оптималния живот.
И в Русия, и в САЩ учените са открили, че живите системи зависят от силата на магнитното поле.
Всъщност сега то е толкова слабо, че клетъчното взаимодействие се прекъсва и е неефективно.
Нашият модел, Симфония на сътворението, се справя с този проблем.
Отговаря така, че да вземе предвид вашия личен живот.
Това означава, че на втория ден, когато е създадена твърдта,
тя започва да събира късовълнова енергия и в последствие да я споделя
със земното магнитно поле, което крепи твърдта, „окачена” чрез суперпроводима левитация.
Така тя постоянно получава нова енергия, а живите системи я използват.
Знаете обаче, че няма безплатен обяд.
Когато използваме енергия, някой трябва да плати за нея.
Моделът „Симфония на сътворението” показва, че балансът на енергията
от всички небесни тела, звездите, слънцето, луната, отраженията от планетите,
съзвездията и галактиките - всичко това е допринасяло за живота на човека.
Просто удивително. Животът на човека.
В следващата тема ще говорим за антропичния принцип.
Била ли е вселената създадена за доброто на човека?
Доказателства от физиката показват, че това е така.
При този модел небесният свод на земята асимилира светлината,
филтрира късовълновата радиация, за да не получим увреждане
от ултравиолетивата радиация.
Но по времето на потопа и по-късно във времето на Фалек настъпва срив.
Започва експоненциално намаляване.
Повече за това ще има в следващите лекции.
Това разрешава проблема с въглерод 14.
Когато намерят кост или древен предмет, пресата бързо съобщава,
че е имало въглеродно датиране и предметът е много стар.
Ние се придържаме към позицията, че земята и вселената са доста млади,
само на хиляди години.
Вижте това.
Ултравиолетовата радиация е проблем за нас.
Върху кожата се зарежда рак чрез мутационно увреждащо изменение.
Случило се е и нещо друго.
Загубили сме мехура, свода по време на потопа.
Той се е сринал, а заедно с него - системата за презареждане на магнитното поле.
През вековете сме загубили водните молекули в горната атмосфера
до такава степен, че ултравиолетовата радиация навлиза в голямо количество.
Тя уврежда живите системи, като причинява рак чрез свободни радикали.
Ние поглъщаме тези свободни радикали,
те се свързват с клетъчната структура и дори с ДНК.
Радикализираният кислород е голям проблем.
Той се свързва с почти всеки химически агент.
Поглъщаме всичко това и получаваме големи увреждания.
Вече не съществува онзи свод.
Причинява се и нещо друго.
Загубата на свода и навлизането на ултравиолетовата радиация
зарежда частици в горната атмосфера.
Тази промяна на частиците причинява емитирането на неутрон.
Той се асимилира от водород 14 в горната атмосфера.
От своя страна водород 14 изхвърля електрон, фотони,
и в този процес се превръща във въглерод 14.
Въглерод 14 не е нещо нормално в жизнената верига.
Въглерод 12 и въглерод 13 са нормални за жизнената верига.
Въглерод 14 е радиоактивен.
По принцип, ако след 56 000 години откриете, че въглерод 14
е загубил половината си маса и в даден предмет има малко въглерод 14,
това означава, че възрастта му е доста голяма.
Това обаче не е така.
След като знаем, че според модела на сътворението сводът е съществувал
и е филтрирал ултравиолетовата радиация,
това означава, че тогава въобще не се е генерирал въглерод 14.
Тоест, ако откриете много малко въглерод 14, това означава,
че се акумулирал приблизително във времето на потопа, а не че е прекалено стар.
Моделът на сътворението разрешава много проблеми.
В следващата сесия ще навлезем още по-навътре в темата.
Още много неща трябва да се проучат.
Не пропускайте следващото ни пътуване в Музиката на сферите.
Симфония на сътворението:
Доказателството